Lietuvių liaudies išmintis byloja, kad iš dainos žodžių neišmesi. Tačiau USA yra toli ir jiems nuoširdžiai neįdomu, kas ir ką mano šia tema Rytų Europoje. Šiandien šiek tiek banalybių apie tai, kaip iš dainos išmesti žodžiai kartais atveria akis.
![Kartais, kai labai daug apie ką nors galvoji ir svarstai, pats pasaulis mesteli atsakymą iš visų įmanomų pusių.](http://skirmante.popo.lt/files/2015/02/gerai-484x600.jpg)
Kartais, kai labai daug apie ką nors galvoji ir svarstai, pats pasaulis mesteli atsakymą iš visų įmanomų pusių. Ne, čia nebus nieko apie politiką.
Prieš porą metų One Republic išleido dainą „Something I need“. Ryanas Tedderis dainavo kažką panašaus į: „tu mane žudai. Ir jei mes mirštame tik vieną kartą, noriu mirti su tavimi“ (vertimas laisvas). Ne vieną kartą buvau ją girdėjus per radiją, bet niekada rimtai neatkreipiau dėmesio, nesigilinau, nei kas dainuoja, nei kaip ji vadinasi.
Vieną gražią žiemos dieną, kai lauke švietė saulė ir ant medžių šakų ir šakelių nuo jos žibėjo sniegas, o iki Vilniaus buvo likę dar ~120 km., mašinoje junginėjau įvairias radijo stotis iš eilės, tikėdamasi išgirsti ką nors, kas atitiktų mano nuotaiką. Per radiją užgrojo tą pačią „Something I need“ dainą ir aš jau ketinau jungti ką nors kitą. Staiga išgirdau jos priedainį ir stabtelėjau. Paaiškėjo, kad kažkas nutarė visiškai nekreipti dėmesio į lietuvių liaudies išmintį, kai ką iš dainos išmesti ir pakeisti visai kitu. „Žudantis“ buvo pakeista į „mylintis“, o „mirti“ į „gyventi“.
Taip. Tai tikrai yra saldu ir banalu iki begalybės. Ir vis dėlto, tą gražią dieną galvojau apie žodžių keitimą ir kaip pakeitus žodžius kartais aplinkui keičiasi ir gyvenimas. Visai nėra kuo didžiuotis, jei nori kartu su kuo nors mirti. Ir tuo labiau nėra kuo didžiuotis, jei nori mirti su tuo, kas tave žudo. Mes visada galime rinktis. Mes visada galime rinktis tą, su kuo norisi gyventi, o ne mirti, tą, kas myli, o ne žudo, ir tą, kas yra gražu ir gera, o ne slegia ir ploja prie žemės.
Saulėtą sekmadienio dieną siūlau rinktis išeiti pasivaikščioti po pavasarišką Vilnių.
Tikrai taip. 🙂